Downloaded From www.AllSubs.org
Ж Е Л Е З Е Н Р И Ц А Р
Англия. 1215 година
Ето вече 16 години в страната кралят върши кървави дела.
Най тираничният от английските монарси
Джон е печално известен с това. че загубва войната с Франция.
Облагал бароните с непосилни данъци, и спал с жените им.
В резултат на това бароните възстанали срещу своя крал,
и започнала кървава гражданска война,
която продължила повече от 3 години, и погубила и двете армии.
В дъното на този конфликт се оказват въвлечени тамплиерите.
Участието на добре подготвените войни на монарха...
помогнало да се нанесе на крал Джон и неговата кралска армия...
съкрушително поражение.
Достигнало се до споразумение, че Джон ще остане на трона...
при едно условие.
Ако той подпише документ,
потвърждаващ правата и привилегиите на всички свободни хора.
И като следствие - ограничаващ властта на монарха.
Поставете печата.
Великата Харта на Свободите била потвърдена с печат на...
петнадесети юни 1215 година след рождество Христово.
Това събитие влиза в историята.
А в историята не влиза това, което крал Джон сътворил по-късно.
Сир.
Време е.
Англия те приветства.
Лондон може да вярва на папата.
Папата и вярата са неразделни, капитан Тибериус.
Негово Светейшество очаква, че вие...
ще бъдете верен на своите.
Църквата няма да ви пречи. Това са неговите думи.
Ние ще Ви върнем Вашето кралство.
За крал Джон.
Кои сте вие?
Абат Маркус.
Търсим да се скрием от лошото време.
Отвори вратата.
Какво ви води тук?
Господ ни води към Кентърбери.
Нужна ни е вощеница. - Ще я получите.
Сега какво още? - Благословени да сте!
На вас има знак на тамплиерите.
На мечовете не ги носите. - Това вече не е необходимо.
Лъжци крият своята вяра и пътуват без мечовете си.
Колко благородно! - Не лъжа, господ ми е свидетел.
И аз няма какво да крия.
Абат, оставете уверенията.
Те воюваха срещу краля,
а сега вие нощувате в кралския замък.
А тези хора имат ли нещо за криене?
Ето вие, какво ще кажете?
Нищо. Те са дали обет за мълчание.
Безсловесни тамплиери. Много добре.
На разсъмване си тръгвате.
Бързо, назад.
Маршал.
Железно попочителство на хора, дали обет за мълчание.
Преди всичко ще разбера, какво ги води при мен.
Знам, тамплиерите за вас не са леко бреме.
Знам, колко е дълбока вашата рана.
А кръстът на вашето облекло...
е символ на вашата вяра във волята на Господ.
Но вие не сте длъжен, и не бива да терзаете душите си.
Когато отидете в Кентърбери,
а аз ще ви помоля в същата минута...
да напуснете ордена на тамплиерите.
Имаш ли вода? - Да, разбира се.
Добре ли върви? -Да, малко топличка е.
Ей, напред.
Кралят.
Маршал, вие видяхте ли знамената на краля?
На колене! Предател.
Това от твоята ръка ли е, Дарни?
Ваше Величество!
Бароните ме заплашиха със смърт и ме принудиха да я подпиша...
и да Ви я предам. - Разбирам.
На бесилката.
Това безумие трябва да спре.
Отворете вратата.
С него какво ще стане не знаем,
но ако вие тримата застанете пред краля...
всичко ще завърши със смърт.
Голман, доведете го.
Ето ти късмет, Дарни.
Струва ми се, че тук има някой, който да те опрости.
Тук има тамплиери.
Абатът е на път за Кентърбети с няколко тамплиери.
На какво дължа удоволствието да видя свещеник в моя замък?
Вчера ни застигна буря, Сър.
Барон Дарни ни предостави покрив. - На нас?
Брат му е християнин. - А да, чувал съм.
Те са тамплиери?
Тук във вашия замък са без мечове.
Ние не искаме да се сражаваме.
А на Вас известно ли ви е, абат,
че такива като вас ме принудиха да сложа своя подпис,
и сега вие сте под моя покрив. - Ваше Величество!
Ние сме обикновени служители на Господ.
Отправили сме се към Кентърби.
Разрешете да продължим. Проявете милост. - И аз я проявих вече.
Такава милост, каквато всякакви барони ме принудиха да дам.
Постъпвай с другите, както те постъпват с теб.
В библията е така, нали абат!
Тибелиус, при мен!
Защо спряхте. Продължавайте.
Не им позволявайте да си отидат.
Всяка смърт...
има своя смисъл.
И аз ще разбера, какъв е смисълът... от твоята.
Ти видя ли краля? - Да. И той видя мен.
Дори не съм могъл и да подозирам, че би могъл да прояви безчовечност.
Абат Маркос беше най-добрия от хората.
Отговори. Защо той искаше от теб да напуснеш ордена.
Аз не исках да до загубя, Ваша милост.
Аз попитах не за това.
Ти бил ли си в светите земи?
Има хора, които връщайки се от походите в защита на вярата,
между другото, започват да се съмняват в нея.
А сега задай на себе си въпрос така.
Какво има в моето сърце? Метеж, или мъст?
Впрочем това няма особено значение ти си бил там при краля, и аз знам.
Струва ми се, там някой споменава дявола?
Ваше Високо Преосвещенство.
Аз разбрах за датчаните.
Ние повярвахме на краля,
а той е извикал наемници от папските клики.
Аз не признавам монарх с кръв на меча си.
Барон Уилям Албъни, брат Томас Маршал.
Брат Томас пристигна при нас от замъка на Дарни.
Вие вече вините барон брат Томас. Той не винаги ни е правил мерзости.
А сега, бих искал да ви съобщя, че Рим...
е застанал на страната на краля.
И папата благославя това...
което кралят направи с абат Маркус?
Вероятност има.
Аз ще бъда отлъчен от участие при създаване на хартата.
Колко време имаме? - Бог знае.
Ваша милост... този... крал... трябва да го спрем.
Аз не бива да ви моля да се сражавате, вие знаете, Томас.
Но ако предпочетете да вземете в ръце мечовете,
аз ще ви благословя.
Това е добър знак.
Господ е с нас.
Принц Людовик има армия. Възможно е да го убедим да ни подкрепи.
Да молиш французите за помощ?
Това е като хапка в кривото гърло.
Ако Джон се движи към Лондон по обичайните пътища,
Той ще пресече някъде тук, при Рочестър.
Аз ще превзема замъка в Рочестър.
Ще ги задържа,
и ще ви дам време за преговори с французите.
Ние нямаме хора за да попречим на краля.
Аз ще намеря няколко човека.
Самоубийството по църковните канони се смята за грях, бароне.
Ваша милост.
Аз се страхувам от единствения изход.
От Рочестър, кралят може да изпраща войска и провизии...
до който и да е край на страната.
Това ще го постави...
в позиция, при която ние...
няма да можем да го спрем.
Ще поема върху себе си този грях.
РОЧЕСТЪР
И нека Господ ни помогне в това дело.
Гай.
Сквайър.
Връщай се обратно.
И защо? Аз умея да се сражавам.
Чуваш ли го как говори за себе си?
Убивал ли си някога човек в бой, сквайър, а?
Тогава би могъл да знаеш, че в това няма доблест.
И в името на свободата?
Дори и в името на Бога.
Търся Даниел Маркс. - Той е тук.
Маркс.
Което нямам, то нищо не струва.
Влез при мен, бароне. - Става.
Как си сега? - Върнах се и пропаднах.
А Бекет?
Той не ви е нужен.
Дръж. Може да се наложи да се отбраняваме.
Ставай.
Аз казах, ставай!
Ставай, лайно кучешко.
Уили! Радвам се да те видя.
Кой този тук с теб. От Лондон ли се връщаш?
Това не е наш човек.
Прав си. Аз съм негов човек.
Можеш да не се съмняваш.
Добре ще платя.
Обичам бъбривци с пари.
Покажи му, Уйлям.
Кой е с теб?
Ил Бекет, Ендрю Маркс.
Последния път с теб бяхме в Пиери.
Тогава кралят все още се съобразяваше с нас.
Превзел е всички замъци по пътя си.
Ако превземе Рочестър ще покори цяла южна Англия.
По слуховете които тук се носят,
сега той е силен.
Има армия от датски наемници.
Ето, така ще стигне в Лондон.
Ти ще тръгнеш ли с нас?
Вече не се сражавам. Одавна не съм воювал.
Аз съм мирен търговец, със свадлива жена и три дъщери.
Но за нещастие, той няма да ни остави на спокойствие.
Извинявай бароне, няма да тръгна.
Аз чух за кръстоносните походи.
На вашите рамене наистима ли лежи...
благословен и всесилен войн на Христа?
Ей!
Мислиш ли, че това ти подхожда?
Не се ли срамуваш от това което си направил?
Махай се!
Освободи го. - Ах ти...
Татко.
Бягайте от тук. Живо!
Роз. - Барон!
Кой е този? - Улфстан.
Бекет.
Курва. Ти посегна на Бекет.
Аз не съм го планирал.
Няма да удържим замъка с тази отбрана.
Може би си недостоен за кръста, който носиш.
А замъка те ще удържат.
Нито заради тях, нито заради Бог.
А заради мен.
Скоро идва зимата.
Няма да се върна до първия сняг.
Ще отведеш сестра си при вашата леля, и ще и дадеш това.
Работи усърдно.
Бъди почтителна.
Послание за крал Джон. - Дай го.
Това, което е написано тук истина ли е.
От моите уши, на този свитък, сир.
Тибериус. Шестима от най-бързите към Рочестър.
Искам да превземеш замъка.
А всички които намерят там, да бъдат убити.
Парите.
Познаваш ли тези хора?
И кой си ти след това? - Токани.
Изглежда толкова малък.
Но този "малък", господине
Управлява всички зами, които ти виждаш.
Бъди търпелив, сквайър.
Не мога да съм особено.
Кои сте вие?
Идвам с послание от архиепископ Ексън.
Изабел.
Имаме гости.
Вече ти го казах. Не понасям, когато пиеш.
Ти нищо не понасяш.
Какво има?
Милорд, на вратата има някакви хора.
Понасям политиката на моя крал, Изабел.
Нашият брат беше затворен заради земи и богатства.
Не е лошо за теб да помниш това.
Спомням си това и в дните и в нощите.
Отвори вратата. Пуснете ги.
Пристигането Ви е толкова внезапно, барон Албърни.
Какво ви води тук в този неуречен час.
Предявяваме права над този замък от името на възстаналите.
Ако сте дошли да превземете моя замък, бароне...
то вие сте закъснели.
Необичайни седла. - Датски са.
Какво? - Датчаните са тук.
Пристигнаха тази нощ.
Предния отряд на краля. Неговата армия е на ден път от тук.
Оуз, бързо доведи тук стражата.
Този замък тук, беше на Дарни само преди два дни.
Точно така.
Мога да те убия.
Само... пожелай!
Бароне!
Барон. Барон.
Слушайте ме.
От името на архиепископа...
Ние вземаме този замък в името на възстаналите...
Възстанието е приключило.
Кралят вече подписа Великата Харта на Свободите.
Ето я. Сега я е изготвил сам кралят.
А сега, той наказва всеки, който я е поддържал.
Известно ли е на Негово Светейшество,
че архиепископа е срещу краля и превзема...
неговите замъци?
Аз сам видях, как 3-ма мои братя бяха убити от "меката" ръка на краля.
Само защото попаднаха на неговия кървав път.
И всичко това той го прави... с благословението на папата.
Френската армия е готова всеки момент за отговор.
И ние ще имаме... нов крал.
Достоен... крал.
Затвори вратата.
Съберете всички тук. Живо. - Оуз!
Повече никого не пускай.
Е какво Маршал?
Върнахме ли си замъка?
Колко хора имате, капитан? Единадесет войника.
Имаме по-малко от 20 човека?
И с по-малко се е случвало никой да не може да ни преодолее.
Решетката на вратата да се спусне ли? - Да се спусне.
Добре.
Когато тя е пусната, никой не може да влезе.
Водата... От къде идва?
От реката. Имаме наш кладенец.
Тук никой не се мъчи от жажда.
Чиста ли е? Няма заболяли от нея?
Водата е добра, сър.
Гай, след мен.
Стените са построени така, че за всяка бойница стига само един човек.
Чудесен обзор. Вижда се доста мили напред.
Да проверим вратата.
Ти.
И през деня и през ноща си длъжен да си на лоста.
Вдигай.
Нещо лошо ли?
Няма ров с вода.
Ще стане.
Когато видиш врагове...
с всички сили... удряй по стълба.
Казах, с всички сили. По-силно!
Те ще дойдат... Французите.
Ние чакахме французите в Дамаск.
Те не дойдоха.
Рочестър е по-близо от Дамаск. Дори и за французите.
Ей!
Трябва да удряш по-сериозно, малкия.
За да не умреш още преди те да са дошли.
Те жени не поглеждат.
Даже гледат на тях като на грешници.
Според слуховете, те служат на дявола.
Всички девственици, с каменни сърца.
Тогава и при мен има подобен момент.
Аз говорех за друго.
Тамплиерът посвещава своята непорочност на Бог, а ако не
непорочност, на необвързан мъж.
Аз не изпитвам желание към своя мъж.
Помолете се на Дева Мария, мила.
На мен... ми е любопитно, Албъни.
Защо... Вие с приятелите си...
сте се захванали с тоя метеж.
Защото, ние сме от народа.
Виждам, че твоят сквайър е преуспял в изкуството на простодушието.
Продължавай... - Може да се счита и че съм наивен,
но никой не заслужава крал, който постъпва с него по животински
Безцеремонно е за сквайър.
А вие чел ли сте Великата харта?
А..., разбирам. Вие не знаете латински.
Жалко, Вашият спор идва от Вашето невежество.
"Латини", а?
По единия се познава всичко, или всеки.
Простете дързостта на моята жена.
Бекет, ще ти призная една истина.
Гай сам няма да се справи. Така, че внимавай с него.
Какво? Искаш и ето. - Жена.
Ноздри не раздувай пред мен.
Оставих всичко, поради това, че боготворя твоите свети братя.
Мен твоето благочестие ме отвращава.
Бекет.
Поговорете с мен.
Аз прикривам техните дела, а мен кой ще прикрие.
Стой!
Всички по местата си.
Разпределете се по бойниците.
Живо, живо! Пригответе се.
Видях, че скришом са се добрали до моя дом.
Албъни, почакай.
Не бива да се воюва с краля без всякакви преговори.
Той иска да сложи главите ни на копията си.
Какви преговори търсиш?
Говоря за тези, които не избраха война за себе си.
Задай на себе си този въпрос, Корнхил.
С краля, или със страната. Време е да се определиш.
Те са тук.
Албъни.
Албъни! - От къде е разбрал?
Какво ти трябва, Джон?
Барон Уилям де Албъни.
Татко... ми е повелил да върна своята страна.
Уверен съм, че ти ще отвориш вратата за краля...
и за църквата.
А той знае ли, че ти с Великата харта дари свобода на английския народ,
а след това отстъпи от своята дума. - Англия е моя, Албъни.
Англия ми е връчена от господ, а папата ме е благословил.
И така, това е моят замък.
Ти си крал не повече, отколкото цирей на задника ми.
Що за глупост човешка.
Не мърдайте от своите места. Помните ли?
Те ще се катерят по тези стени.
А ние вече сме на тях.
Така, че стойте твърдо.
Дойде и моят час да влеза в сражение.
Не забравяй. Ти защитаваш стената.
Това е всичко. Отивай на поста си.
Към укритието.
Войници, обстрелват ни.
Стрелците.
Албъни. - Стрелците готови ли са?
Бекет.
Насам.
Помогни ни Господи.
Какво ще правим?
Ще се молим.
Гай!
Войнико, идва подкрепление.
Ставай. Казах ти, ставай!
Бий ги! С всички сили.
Войници! Сечете ги!
Подхождай.
Те бягат. Отстъпват.
Марш от тук, дворцови кучки.
Ти храбро се сражава.
Ти не завиждай.
След всичко това в душата ми няма покой.
Повярвай ми.
Само слабите мислят, че поведението им в боя,
се явява като тяхна човешка същност.
Благодаря, приятели.
Барон Албъни.
За толкова кратко...
Ти унищожи всичко, което аз дадох на хората живеещи в тоя замък.
Не е за теб тази чест.
Ти тук превърна всичко в ад.
И всички ние сме заложници на твоята цел.
Но тя не е метеж... И това...
не е просто само един замък.
Това беше моят дом.
Махай се по-бързо!
Затвори вратата.
Потърпи.
Почакайте. Нямаше го. - Губи кръв.
На масата.
Не, почакайте. Това ще спре кръвта.
Аз ще го притегна.
Стягай! - Костта не е счупена, но...
В къщи.
Поддържайте го чисто.
Наглеждайте го.
Тамплиер... ти си...
ранен.
А, не. - Почакай.
Моля.
Ако кръвта не спре, ще трябва да зашия раната.
Моята слугиня казва, че вие дори не бива да поглеждате жени.
Така ли е?
Видно е, че не може и да разговаряте с жени.
Казвам се Томас Маршал.
Ето, това е всичко.
Кой свещен обет наруши след като ми каза името си?
Той не е като другите.
Реката, естествените прегради и стените са изградени така, че малко хора...
могат да спрат много.
Не са ми нужни оправдания.
Знам едни нормадски замъци.
Но ето, че не мога да ги посетя.
Та как така, хиляди войници позорно отстъпиха пред...
Двадесетина.
Тези хора, така отчаяно се биеха единствено с мечовете си...
с открити гърди на бойното поле.
Ние ще превземем замъка.
Моят пра-пра-прадядо е завзел...
този замък... за да завоюва страната.
Стратегически...
той прикрива пътя за Лондон, и контролира цяла южна Англия.
Но защо според теб те са се укрепили именно в този замък?
Какво повече ще се наложи да дадем на твоите хора, капитане.
Какво ще накара войните ти да тръгнат към велико сражение?
Или какво с твоя помощ ще стане с мен.
.
И за това, което папата обеща, той ще го направи.
Така, че колкото и да е малък,
не е имало такъв замък...
Без него... ние Англия... няма да си върнем.
Сега знаете неговите намерения.
И думите ми, към всички вас.
През нощта...
тогава човек може да остави всеки, когото пожелае...
а аз... ще мога да го разбера.
Струва ми се, че той се обиди.
Говори за себе си Маркс.
Това получих в замъка.
А това, когато се сражавахме в Тулуза.
И за втори път победихме.
Защо според теб аз съм тук?
Не смятам да плащам на хора, които после ще избягат.
Мистър Фипс.
Вашият гарнизон готов ли е да се сражава както преди?
Всички шестима... са готови за бой.
Аз не вярвах в тамплиерите.
Според мен, вие го привличате.
Мен вече нищо в него не ме привлича.
А на мен ми се струва, че те са съвсем нормални.
Това е неговия характер. Гледа, но мълчи.
А като не говори, как да го разбера.
И не ме убеждавай, че преди встъпването си в ордена е бил такъв. Няма да повярвам.
Госпожа. - Какво.
Вие твърде много говорите за това.
А в същото време не желаете да мислите.
Те строят нещо.
Какво мислите? Какво строят.
Вашият кралски инжинер, сир.
Ще стане ли всичко?
Няма ров. Така, че...
Няма ров, няма и оправдание.
Привършвайте.
Вече съжалявам за това, което ти наговорих.
Извинявай.
Какво ще стане по-натам... с нас... с всички?
Те отново ще нападат,
а ние ще се отбраняваме.
А французите...
Ще доведат армия, за да ни подкрепят.
Ти вярваш, че те ще дойдат?
Не е нужно да гадая за да знам.
Не казваш истината за французите.
И относно мен загадка няма.
Това нарушава ли законите на ордена?
В общност - да.
Остави меча.
Ако те дойдат, аз трябва да знам, как да се държа с тях.
Ти така ли го държиш? - Ако искаш противника да победи.
Бий се.
А ти няма да го направиш.
План изготвят.
Времето не е дар, не бива да се губи. Проклятие.
Барон, започнах да се вкоченясвам.
А какво ще стане, ако не се получи?
Не питай? - Какво ли може да е по-лошо от това?
Сквайър, ти би ли могъл да убиеш жена?
Никога. - Даже и когато това може да я спаси?
А сега спускайте.
Свети отче, кой е този?
Негово Величество е готов, милорд.
Принц Лудвиг остава във Франция. - Той все още там ли е?
Иска да изтъргува по-изгодни условия. - Условия, да изтъргува!
Кралят преобръща страната.
Папата го защитава и нарича малоценна Великата Харта на Свободите.
А за Франция, тази тирания е повече от...
изгодна сделка. - Мнозина...
смятат, ще метежът е свършил, след като Джон подписа хартата.
Оказва се, че... той мъдро е разсъждавал.
Направеното вече е направено.
Рим е обичан и заради някаква друга истина, те провъзгласяват, че Господ е тяхна собственост.
Аз заминавам за Франция. Съберете колкото може повече хора.
И нека Лондон се готви за война.
А Рочестър?
Барон Албъни?
Моля се за тях на Бог.
Укритието.
Красота. Превъзходно.
Давайте. По-живо.
Приготви се. Огън!
Какво? Те са направили катапулт?
Не се страхувайте. Излизайте.
.
Проклятие! Какво там става, дяволите да го вземат!
Да! Разбихме ги!
Остави това!
Това е копеле, а не крал. - Да.
След всичко това кралят повече не се завърна.
Заредиха се дъждове.
Ние останахме тук, а есента бе сменена от зимата.
За сражения беше много студено.
И много гладно.
Складовете в замъка опустяха.
А обсадените изядоха всички коне.
Остана един... Конят на Маршал.
На тамплиерите е забранено да ядат своите коне.
По законите на ордена, конят трябва да падне в сражение.
Така останаха 13 гладни човека...
и един кон.
Те чакаха както преди.
И както преди изчакваше краля.
До тях се носеха миризмите на храната му,
и песните на неговите войници.
Изтощението - за едни съюзник, а за други проклятие.
Те станаха проклети... и озлобни.
А седмиците се натрупваха в месеци...
и мислите започваха да ги водят, където не трябва.
Те все по-често се отдаваха на съмнения...
и ги обхващаше чувство за безизходност.
Още на сватбата разбрах, че с брат ми няма да има любов.
И чаках чудо от Господ.
Аз чисто... и смирено изпълнявах своя дълг.
С теб с нищо не се различаваме, Томас.
Но това е заблуждение.
Аз побеснявам от глад. - И какво искаш от мен?
Длъжен си нещо да направиш.
Послушай ме.
Да вървят по дяволите тамплиерските ти клетви.
Моите клетви направиха от мен това, което съм сега.
Именно моят орден ме доведе тук.
и благодарение на милостта Божия.
Някой монах тамплиер ще ти спаси живота.
Къде отиваш?
Защо си отиваш?
Той защо си отиде?
Госпожа, вие бяхте с него за последно.
Той каза ли защо си отива?
Върви в стаята си! Незабавно!
Не.
Ето така.
.
Ще се наложи краля да целува задника ми.
Защото е необятен.
Това е той. - Отворете вратата.
Братя, не ме оставяйте. - Помогни му, Бекет.
По-бързо при него. - Назад. По-бързо!
По-бързо! По-бързо!
Пускай решетката.
За какво толкова мислеше?
Той е откраднал храна от краля. За пръв път виждам такова нещо.
Тихо, тихо. Имайте търпение. Спокойно.
На кого говоря? Тихо!
Освободен си от командване, капитане.
Сядай на седлото... и в къщи.
Няма да тръгна без хората си. Не, ще тръгнеш!
И аз казах защо. Папата промени свото решение.
Какво каза?
Казах, че когато жалката ти армия се върне у дома,
ти ще разбереш, че страната ти е обърната към християнството.
Вашите господари служат на църквата.
а жените ви, служат на други.
Ти не си се договорил за условията с моята страна?
Какво бих могъл да договарям с тях?
Превземи този замък, Тибериус!
А ако не съумееш, ще попаднеш в съвсем друга страна.
Браво Маршал.
С каляските... ти умееш да се разбираш.
Та какво, сквайър.
Умееш ли да четеш?
И да пишеш също ли?
Кажи името си. - Джедедая Котерал.
Джедедая... Котерал.
Джедедая Котерал.
Бих се радвал, да се науча да го пиша.
Все още е много тихо.
Правило на противоположностите.
Всички по местата си. Атака!
Вратата! - Помогни, по-бързо.
Къде е Маршал.
Тук е, Гай. Бий се!
Бароне!
Погледнете. Отворете очи.
Удръжте замъка. - Не умирайте.
Ти.. не умирай! Живей. Чуваш ли ме?
Удръж замъка. Върви, сражавай се.
По-бързо! Дай тарана!
Дръж. Дръжте се.
Дръж вратата. - Тук, на вратата!
Дръжте се.
В линия.
Прикривайте ги с щитовете.
Изабел! - Напуснете замъка.
Бързо! Котерал.
Трябва да вземем барона. Не бива да го оставяме.
Те отсъпват. Защо стоите?
Маркс.
Свалете го от коня.
Маркс. - Да.
Спуснете решетката. Бързо.
Насам.
Те взеха пленници.
Арис.
Добър ден, бароне.
Хареса ли ти моят замък? - Замъкът е на свободните хора.
.
Кем Гон.
Отсечи ръцете и краката му.
Не.
И така, бароне! Аз искам да върна... замъка си.
Сечи по моя команда.
Те няма да отстъпят.
Разбира се.
Сечи!
Трябва да направим нещо.
Длъжни сме да отбраняваме замъка.
Сбогувай се с твоя могъщ замък.
Бъди проклет! Убиец! - Аз вече не съм твой крал.
Ти предаде сам правото си да си крал.
Ти предаде Господ! - Аз съм предал Господ?
Короната наследих от собствения си брат,
а преди него, беше на моят баща,
и аз бях наред, да стана крал.
Това е мое право, което ми е дарено от господ.
Ти се домогваш до властта на престола...
и не признаваш това. Нима не си мерзавец?
Мое е правото на трона.
Ти поставяш под съмнение правото на всички, управлявали преди мен.
Това е милостта на великите... бранители на справедливостта.
Ще браня тази страна от варварски действия.
Кой я възвеличи, кой въведе порядък...
кой се грижи, и запази вярата...
на всички свои поданици, в продължение на много векове.
И всичко това, подлагаш на съмнение именно ти.
И се наложи да приемем вашата заветна Велика харта...
принудени с насилие.
Търговци на сестрите си!
Аз съм крал на кралете.
Аз съм дясната ръка на Бог.
И е невъзможно за теб...
да ми казваш, какъв крал трябва да бъда.
Говори, бароне.
С коя ръка... ти се домогваше до мен?
Завържете му ръката.
Завържете му дясната ръка.
По-добре е да не гледаш повече това.
Кажи им да отворят вратата. Албъни!
Не отстъпвайте!
Не отстъпвате... - Завържете и другата му ръка. Живо.
Сечи!
И да унищожите барона...
Ние ще издържим!
Завържете краката му. Завържете краката.
Корнчил.
Бог ми е свидетел.
Аз ще сложа главата ти на дръвника.
А сега, привържете към катапулта това, което е останало от него .
Да видим как ще полети.
Французите няма да дойдат, нали?
Казаха ми, че французите са изоставили краля.
След няколко дни, те ще бъдат тук.
Спомних си една история от моето детство.
Откраднах от баща си неговете любими и хубави праскови.
и я изядох всички до една...
А на следващия ден той доведе детето на слугинята, което обвини в престъпление.
Сложи я на масата, хвана ръката и... после взе ножа...
Така баща ми, осъществи наказанието.
Този отговор не бе в сила да скрие срама.
Аз му признах, че това бях аз,
че неговият син е извършил престъплението.
Но какво ми отговори той за това.
Той каза: "Аз знам... знам.
Точно затова и отсекох само един палец.
Знай Джон,
което и да е действие срещу трона,
трябва безпощадно, и с кръв да се наказва.
И това е единствения начин...
да се задържи абсолютната власт...
на монарха."
Когато те дойдат, ще поскам среща с краля.
Аз нищо не искам от него.
Дори и милостта му.
Аз наруших своята клетва, Изабел.
Аз измених с това на Господ.
Това, което направихме е грях. - Престани.
Прикриваш се с клетви и заповеди.
Защо всички те са за верността?
За въздържание и убийство.
Но не и за любовта, Томас?
Но клетвата на моя орден...
пречиства душата ми от кръвта, която аз пролях в името на Господ.
Остави тази църква, която те е принуждавала да вършиш това.
Това тамплиерите искат.
Те са те принудили да убиваш.
Какъв си бил преди това?
Защо те сега, те заставят да се съпротивляваш на своите желания.
Томас.
Аз не съм грях.
Иъм... Иъм.
Вашият инжинер каза, че всичко е готово.
Какво всичко?
Подходът ви към него се отблагодари с доверие.
Записвайте.
Искам да ми бъдат изпратени...
Четиридесет свине.
Негодни за храна.
Незабавно.
Ей, вдигай. - Пълен е вече.
Това е всичко.
Вие къде?
Отивам да моля за пощада! - Не.
А каво друго ни остава. Да чакаме. А какво?
Французите? Те няма да дойдат.
Ще падна на краля в краката. - Стойте.
Вие помните ли... че сме дали клетва?
А Албъни? Англия? - Вашата клетва е пуст звук.
Великата харта е пуст звук.
Църквата я е анулирала. Всичко което става тук...
е безсмислено.
Ах, ти мръсник. - Сквайър, спри се. Сквайър!
Той е в паника. Нима ще посегнеш на този старик.
Бекет, сега го пусни.
А сега Гай, се махни от него.
Веднага! - Това какво е?
Ще ме убиеш ли?
Гай! - Мълчи!
Барон Албъни заплати с живота си за своята вяра.
Ти какво даде за своята?
Елсън!
Никъде за нас няма да има спасение.
Нашите души са проклети...
во век и веков.
Ти не си страхливец. Не вярвам...
Какво правиш?
Пиша своето име.
Откъде знаеш? - Гай ме научи.
Защо направи това?
В теб се е загнездила само злоба.
И това е нормално. Дори съвсем не е лошо.
Навярно и затова си жив досега.
Но този избор не направих сам.
Какво ли са измислили?
Свине. Ще подкопаят под нас мина.
Да ни подкопаят? - Ще ги запалят под нас в мината.
Свинска мас. Горещината ще бъде като в пещ.
Върви! Ха, ха...
Побързайте.
Помогни ми.
Време е за слизане. - По-бързо, по-бързо!
Има и по-сериозни проблеми.
Почакай.
Оп! - Влизай.
Купър.
Така. Сега какво ще правим, тамплиер?
Ще отидем в другото крило.
Гай, изведи от там жените. По-бързо.
Излизайте.
А сега какво точно да правим.
Аз вече веднъж се промъкнах.
Добре.
О господи. Меди, тя беше тук и аз.
Бекет. Бекет!
Аз ще ги почакам тук.
Колко жени са минали през кожата ти?
Пет, шест мисля.
Десет, ако броим и курвата.
Елате при мен.
Тук да погостувате.
Ако пробият защитата, искам да я убиеш.
Закълни се. - Никога.
Закълни се!
Аз ще я убия.
Ела тук!
.
Прости ми.
Томас. Томас!
Томас.
Спаси я.
Хайде, ела тук при мен.
Нали я искаш жива, тамплиер.
Ела към мен малко по-близо.
И ще ти покажа.
Изверг.
О, Боже!
.
Пак. Изправя се.
Пак!.
Бързо назад. Отстъпваме...
Ти си доблестен войн.
Убийството доблест ли е?
Ако се сражаваш за други...
Ето такъв е живота.
Каквото и да е, трябва да се преживее.
Френския принц сега владее английската корона.
Не му е било леко да вземе такова решение.
За теб, твоето също.
Ти повече не си член на ордена, Томас.
Ти заслужаваш свобода, като всеки друг човек.
Ваша милост.
Да тръгваме.
В манастира.
И измина вече година откакто метежът завърши с победа.
А крал Джон по време на своите скитания умря от дизинтерия.
Останките от съкровищата му, така и не бяха намерени.
Съвременния замък в Рочестър беше построен отново.
Той стои и се посещава.
И стана основа на новата благородна мечта.
Великата Харта на Свободите.
Тайминг и превод по слух от руски: Magyp_Ta6ak
Downloaded From www.AllSubs.org